Kaptenens loggbok, stjärndatum 3192.1.
Enterprise är på väg mot stjärnhop NGC 32.
Uppdrag: att öppna diplomatiska förbindelser med kulturerna där.
Vi har signalerat till Eminiar 7 och meddelat dem våra fredliga avsikter.
Vi väntar på svar.
-Ingenting än? -Nej. Anropsfrekvenserna är öppna.
Har ni fått ett svar än?
Inget än. Vi väntar på ett svar. Vi vet att de fick vårt meddelande.
Kapten, meddelande från Eminiar 7.
-Det är kod 710. -Säkert?
-Helt säkert, det repeteras. -Ska det betyda något?
Vi får under inga omständigheter närma oss planeten.
-Under inga omständigheter. -Strunta i meddelandet.
Mr Fox, det är deras planet.
I 20 år har tusentals liv gått förlorade.
Liv som kunde ha räddats om vi hade en hamn här.
Vi ska ha den och jag ska ordna den.
Genom att strunta i kod 710 kan du dra in oss i ett krig.
-Jag är beredd att ta den risken. -Är du?
Jag tänker på skeppet. Min besättning.
Jag har mina order och nu har du dina.
Fortsätt på kursen. Gå ner i bana och överlåt resten åt mig.
Du vet att mitt uppdrag ger mig befälet.
Jag tar nu befälet. Du fortsätter på kursen. Det är en direkt order!
-Angående kod 710, får jag föreslå... -Ja.
Det här är kapten. Gul beredskap. Fasermanskap beredda. Sköldar upp.
Vi går in. Fredligt, hoppas jag. Men fredligt eller ej så går vi in.
Rymden - den sista gränsen.
Detta är stjärnkryssaren Enterprises resor.
Dess femårsuppdrag: Att utforska okända, nya världar-
-söka upp nytt liv och nya civilisationer-
-att djärvt färdas dit ingen tidigare varit.
Kaptenens loggbok, stjärndatum 3192.5.
Nu i bana runt planeten Eminiar 7.
Min order är klar: vi måste upprätta diplomatiska relationer till varje pris.
Gör klart att stråla till ytan.
Deras civilisation är framstående.
De har haft rymdfärdskapacitet länge, men har aldrig lämnat sitt solsystem.
Vid första kontakten för 50 år sedan var Eminiar 7 i krig med en granne.
Något mer?
Jordexpeditionen som rapporterade det återvände inte från sitt uppdrag.
USS Valiant.
-Det står som saknat i rymden. -Kirk, far du ner ensam?
-Inte ensam. Jag tar med vakter. -Det är min rätt.
Jag strålar inte ner dig förrän jag vet hur du blir mottagen.
Ditt liv är mitt ansvar. Det är mina order.
-Transportörrummet klart. -Vilka koordinater?
Vi har valt en plats nära en officiell byggnad.
-Sista sensorutslagen? -Ingen fientlighet gentemot oss.
De bryr sig inte om oss, vilket verkar skumt.
De skannade oss när vi började banan. De vet att vi är här.
-Skeppets försvar? -Skärmar nere.
Men alla försvarssystem i höjd beredskap.
Patrullen tar med varsin faser 1. Göm dem. Mr Scott?
Skeppet är ditt. Ta hand om henne tills jag kommer tillbaka.
-Och lycklig resa nu. -Vi ska göra vårt bästa.
Kom.
De materialiseras där. Kom ihåg era instruktioner.
De behandlas korrekt, inget mer.
Jag är kapten Kirk och företräder den förenade planetfederationen.
Jag vet. Jag är Mea 3. Gratulerar till er instrumentering.
Ni kom direkt till kontrolldivisionen. Om ni följer med mig.
-Kapten, jag önskar... -Ja?
-Ni varnades för att komma hit. -Jag fick order att åka hit.
-Varför sa ni åt oss att inte komma? -För att ni inte skulle fara illa.
-Jag ser ingen fara här. -Faran finns.
Men nu är ni här.
Det vore moraliskt fel att inte ta emot er.
Anan 7 och medlemmar i höga rådet väntar på er. Den här vägen.
Jag är kapten Kirk. Det här är min sekond mr Spock.
Löjtnanterna Galloway, Osborne och expeditionsbiträde Tamura.
Välkomna till Eminiar VII.
Vad kan vi hjälpa er med, kapten?
Jag ska upprätta diplomatiska förbindelser mellan ert folk och mitt.
-Det är omöjligt. -Kan ni säga varför?
-På grund av kriget. -Är ni fortfarande i krig?
Vi har varit i krig i 500 år.
Ni döljer det mycket bra. Mr Spock?
Vi har skannat er planet.
Vi fann den mycket framstående, rik på naturtillgångar.
Bekväm för ert folk och oerhört fridfull.
Ändå säger ni att ni är i krig. Inget tyder på det.
Våra civila förluster-
-uppgår till 1-3 miljoner döda varje år av fiendens direkta anfall.
Det var ett skäl till varför vi sa åt er att hålla er borta.
Så länge ert skepp ligger i bana runt vår planet är det i stor fara.
-Med vilka är ni i krig? -Tredje planeten i vårt system.
Vendikar. Koloniserad av vårt folk och nu en skoningslös fiende.
Mycket tekniskt framstående.
Ursäkta mig. Vendikar anfaller.
Mea, ta hand om våra gäster.
-Konstigt. -Minst sagt.
-Det går fort. -Tar ni inte skydd?
-Det finns inget skydd. -Kommer anfallen ofta?
Ja. Och vi ger igen direkt.
-Vad är det? -En träff här i staden.
Hör du några explosioner, Spock?
Inga. Biträde Tamura, tricordervärden.
Strålning, störningar av något slag.
Inget sir. Inga bevis.
Om det är ett anfall, får jag fråga vilka vapen fienden använder?
Fusionsbomber, materialiserade över fiendens mål.
Kirk till bryggan. Scotty? Skannar ni planetens yta?
Självklart. Enligt order.
-Något ovanligt? -Ingenting. Allt är lugnt.
Tack. Kirk, slut.
-Titta Anan. -Ja, jag ser. De blev varnade.
Precis som för 50 år sedan.
Få hit en vaktstyrka. De kan behövas.
Det är ett brutalt anfall, oerhört destruktivt.
Som tur är stärks vårt försvar, men våra förluster är mycket stora.
Jag var i kontakt med mitt skepp som övervakar hela den här planeten.
Hela tiden under ert "anfall" har vi övervakat er.
Det har inte varit något anfall, inga explosioner, inga störningar.
Om det här är någon slags lek...
Det är ingen lek. En halv miljon personer har precis dödats.
Aktivera anfallsenheterna. Verkställ direkt motanfall.
Datorer. De utkämpar kriget med datorer.
Ja, självklart.
Datorer dödar inte en halv miljon personer.
Dödsfallen har registrerats. De ska inställa sig inom 24 timmar.
-Inställa sig? -Till våra desintegreringsmaskiner.
Kapten måste förstå. Vi har varit i krig i 500 år.
Under normala omständigheter hade ingen civilisation klarat det.
-Men vi har löst det. -Då var anfallet teoretiskt.
Nej, ett anfall görs matematiskt.
Jag förlorade min fru i det senaste.
Vår civilisation lever. Folket dör, men vår kultur lever vidare.
Ni menar alltså...
...att folk går in desintegrerings- maskinen när de blir tillsagda?
Vi har stark pliktkänsla.
-Det låter logiskt. -Jag är glad för din sympati.
Jag känner ingen sympati. Jag förstår.
Bra. Då minns ni att jag varnade er för att komma hit.
Ni valde att ignorera min varning.
-Jag är ledsen, men det har hänt. -Vad har hänt?
När ert skepp la sig i bana runt vår planet blev det ett legitimt mål.
Det har klassificerats som förintat av en trikobolt-satellitexplosion.
Alla ombord har 24 timmar på sig att gå till desintegreringsmaskinerna.
För att de ska samarbeta-
-har jag beordrat att ni ska hållas i förvar tills de överlämnar sig.
Om möjligt skonar vi ert skepp, men alla ombord är redan döda.
Kaptenens loggbok, försenad.
Enterprise i bana runt Eminiar 7-
-har förklarats vara förlust i ett ofattbart krig utkämpat av datorer.
Jag och min patrull räknas inte till förlusterna ombord-
-och sitter inspärrade på planeten i väntan på...vad?
Jag skulle fråga om ni behöver något.
Mycket. Jag vill tala med Anan 7.
Han samordnar förlustlistor.
Han får många fler förlustlistor om han inte talar med mig.
Förstår ni inte? Vår plikt...
Er plikt inbegriper inte att traska in i en desintegrator och försvinna.
Min gör tyvärr det. Jag har förklarats som förlust.
Jag måste till desintegratorn i morgon.
Är det allt det betyder för dig? Att inställa dig och dö?
Mitt liv är lika kärt för mig som ditt för dig.
-Hur kan du... -Förstår du inte?
Om jag vägrar inställa mig och andra vägrar-
-måste Vendikar använda riktiga vapen.
Vi hade fått göra likadant för att försvara oss.
Mer än personer hade dött då.
En hel civilisation hade gått under.
Ni måste förstå att vår metod är bäst.
Nej, det förstår jag inte alls.
Det är så vi har gjort i nästan 500 år.
-Finns det något ni vill ha? -Ja. Anan 7.
-Vi borde ha hört något. -Ja, men det har vi inte.
Och vi kan inte anropa dem.
Om de hade problem borde de ha hört av sig.
-Vi kan inte bara sitta här. -Vad föreslår du?
Jag är läkare. Om jag...
-Ska jag öppna eld? -Absolut inte.
Mr Scott, ett meddelande från kapten.
-Scott här. -Goda nyheter.
De gick med på att upprätta diplomatiska förbindelser.
Mr Fox blir glad när han hör det.
De har också bjudit in all personal till planeten.
De har försäkrat mig att alla får ett härligt besök.
-Kapten, all personal? -All personal.
Vi strålar upp utbildade eminianer som besätter driftspositioner.
Det är mina order, mr Scott.
Jag börjar sätta ihop grupper. Scott, slut.
Vad sägs om det då?
-Jag vet inte. -Jag vet.
Dator, sista mottagna och inspelade meddelande från kapten Kirk.
-Klart. -Analysera.
Fråga: Är det eller är det inte chefens röst?
Nej. En mycket lik kopia.
-En röstduplikator? -Med 98% sannolikhet.
De har dem och försöker nu få oss.
Klarar du det verkligen?
Begränsade telepatiska krafter finns i alla vulcaner.
-Det kan gå, det kan misslyckas. -Gör ditt bästa.
-Tack. -För all del.
-Vad gör vi nu? -Försöker kontakta skeppet.
-Mr Spock, vi behöver fler vapen. -Jag förstår.
Vi försöker ta det lugnt, men om vi tvingas döda...
En ingång, men ingen utgång. De går in, men kommer inte ut.
-En desintegreringsmaskin. -Jag tror det.
-Vad gör du? -Jag ska...
-Du går inte in där. -Jag måste. Snälla.
-Oroa dig inte för mig. -Mr Spock, den där vakten.
Jag täcker dig.
Det kryper ett flerbent djur på din axel.
Jaha, hör ni, flytta er.
-Vad gör du? -Jag saboterar maskinen.
-Du får inte. -Jag har gjort det.
Vi sticker.
Fångarna har angripit sin vakt och rymt. De är beväpnade.
Desintegrereringsstation 12 förstörd, uppenbarligen av disruptoreld.
All vaktpersonal. Federationsfångarna har rymt.
De måste hittas. De är beväpnade.
Om de gör motstånd, gör allt som krävs.
Planetdisruptorbankar, beräkna bana på stjärnkryssaren som nu kretsar.
Klart att öppna eld. Full kraft.
Planetdisruptorbankar låsta på mål. Avvaktar.
Om tio sekunder, öppna eld. Förinta stjärnkryssaren.
Det är rådets befallning.
Skeppets logg, stjärndatum 3193.0. Chefsingenjör Scott spelar in.
Chefen och sekonden är försvunna nere på Eminiar 7.
Jag har vidtagit säkerhetsåtgärder, medan vi söker efter dem.
Alla stationer rapporterar. Deflektorskärmar riggade för full kraft.
Fasermanskap klara. Sensorutslag: noll.
-Fel av mig. Mr Scott? -Ja, mr DePaul?
Sensorutslaget syns inte på skalan.
De skjuter på oss.
-Håller vi, mr DePaul? -Skärmen stabil.
Extremt kraftiga ljudvibrationer. 18 upphöjt till 12 decibel.
Om inte skärmarna var uppe hade vi varit söndersprängda nu.
Jag antar att det besvarar vår fråga. De är inte vidare vänliga.
Nej. Men vår kapten och patrullen där nere då?
-Vi får ut dem. -Om de lever.
Och om vi hittar dem. Det är en stor planet.
Inte för stor för Enterprise.
Vi kan inte skjuta med skärmarna uppe.
Och inte sänka skärmarna med deras disruptorer mot oss.
Jag kan bjuda dem på några dussin fotontorpeder.
-Det gör du inte alls. -Vi är anfallna.
-De försöker skjuta ner oss. -Har du vidtagit försvarsåtgärder?
Det är ett missförstånd. En av mina uppgifter är att reda ut missförstånd.
-De har vår kapten. -Vi har inga bevis.
Jag ansvarar för detta skepp.
Jag ansvarar för uppdragets framgång och det är viktigare än skeppet.
-Vi ska ha diplomatiska förbindelser. -Men de vill ju slåss.
Det är en diplomatisk fråga.
Kolla reglementet. Mina order är prioriterade.
Jag försöker kontakta planetens ledare. Öppna en kanal.
De får ett prioritet 1-meddelande från mig.
Det blir inga bestraffningsåtgärder, mina herrar. Det är mina order.
Diplomater. Den bästa diplomat jag vet är en fulladdad faserbank.
Varför kom vi tillbaka hit?
De letar inte på stället vi rymde från.
Du måste släppa mig. Min tid är förbi.
-Vill du dö? -Du förstår inte.
-Hur gick räden? -Vi tog fyra vapen.
Två uppsättningar herrkläder.
Och det allra viktigaste: en av deras sambandsapparater.
-Når den skeppet? -Räckvidden är begränsad.
Jag kan ändra den, men det tar tid.
Gör det. Vi måste kontakta Enterprise.
Jag vill ha en skiss över byggnaden. Hur kommer jag till stridsledningen?
Jag försöker hjälpa dig, rädda ditt liv. Miljoner andra liv som ditt.
Om du hjälper mig kanske jag lyckas.
Om du inte gör det dör du, vi dör och dödandet fortsätter.
Eller är du så förtjust i kriget?
-Vad ska ni göra? -Försöka stoppa dödandet.
Vi försöker hjälpa till. Tro mig.
Jag tror dig, men...
Säg det jag vill veta. Snälla.
Tiden är knapp. Vi har inte kunnat förinta jordskeppet.
En av våra desintegreringskammare har förstörts.
Vi ligger långt efter i vår kvot.
Det är en allvarlig kris och jag vet inte hur vi ska agera.
Anan, jordambassadören anropar oss med ett brådskande meddelande.
Vilket är mest moraliskt?
Ärlighet eller en bluff som kan rädda våra liv?
Jag får tala med jordambassadören.
Kanal öppen. Ni får tala med Anan 7-
-ordförande i eminianska unionens höga råd.
Det här är Robert Fox, ambassadör från den förenade planetfederationen.
En stor ära.
Vi har kontaktat er för att få till stånd vänskapliga relationer mellan våra folk.
Men nu har ni av någon anledning anfallit oss-
-och uppenbarligen håller ni flera av våra representanter.
Ett misstag. Vi är i krig.
Ett fel i våra sensorer visade att ert skepp skulle anfalla oss.
Våra anfall kommer att avbrytas.
Vad gäller era representanter så lovar jag att de lever och mår bra.
Tack. Jag tänkte att det kanske var ett misstag.
Mr Scott, disruptorstrålar träffar oss inte längre.
Bevara status, mr DePaul.
Vi vill mycket gärna upprätta förbindelser med er.
Vi ordnar så att vi kan ta emot er.
Så fort deras skärmar sänkts, öppna eld.
Jag ber tusen gånger om ursäkt för missförståndet.
-Det är svåra tider för oss. -Jag förstår.
Jag förmodar att ni har vår kapten där när jag strålar ner.
Han finns där. Jag lovar.
Er planet och vår federation kommer att bli de bästa vänner.
Jag ser fram emot att få träffa er.
Diplomati, mina herrar, är ett jobb som ska överlåtas åt diplomater.
Ni kommer så klart omedelbart att återgå till fredsläge ombord.
-Nej, det gör jag inte. -Vad sa ni?
Jag sänker skärmarna på kaptens order.
Du lyder mina order. Sänk skärmarna som ett tecken på tillit.
-Mina befogenheter... -Jag vet.
Men skärmarna stannar uppe.
Mr Fox, de fejkade ett meddelande från kapten, de anföll oss.
-Nu vill ni att vi ska lita på dem? -Ni ska lyda mina order.
Nej, jag sänker inte skärmarna.
Er vägran att lyda min order har äventyrat detta uppdrag.
-Jag kan sända er till en fångkoloni. -Jo, men jag sänker inte skärmarna.
Ert namn kommer att figurera mycket i min rapport till federationscentralen.
-Ja, Scotty, nu har du ställt till det. -Haggisen ligger verkligen i elden.
Jag sänker inte mina skärmar efter den där inställsamme herrns löfte.
Inte förrän jag vet vad som hände med kapten.
Ska ni inte ha ett glas, kapten?
Ni kommer att tycka att vår trova är intressant.
Jag kom inte för att dricka.
Den använde ni för att förstöra desintegreringskammare 12.
Jag är inte rädd för att använda vapnet.
Mitt första intryck stämde.
-Ni är en barbar. -Är jag?
Låt inte så tvivlande. Klart ni är. Det är vi alla.
Först mördare, sen byggare.
Jägare, krigare, och låt oss vara ärliga, mördare.
Det är vårt gemensamma arv.
-Vi är mindre kallblodiga än ni. -Vad vill kapten?
Jag vill kontakta mitt skepp.
-Var är mina kommunikatorer? -I säkert förvar.
Du tar många risker.
Du är orolig för ditt skepp. Jag försöker rädda en värld.
Om jag var du hade jag funderat på hur jag skulle rädda livhanken.
Ska kapten inte ha ett glas?
Sen kan vi diskutera våra skillnader.
Jag är inte intresserad av det. Du inser inte vilken risk du tar.
Vi krigar inte med datorer och föser in förlusterna i självmordsstationer.
Vi för krig på riktigt, rådsledamot. Jag kan förinta den här planeten.
Därför får du inte tala med mitt skepp.
Jag behöver inte ett skepp för det.
Menar du att du själv med en disruptor kan förinta den här planeten?
-Det är exakt vad jag menar. -Tänk att du är så fruktansvärd.
Du verkar tro att jag skojar. Var är kommunikatorerna?
Om jag sa det, hade du då gått rakt ut och tagit dem?
-Något sådant. -Då så, kapten.
De är i stridsledningscentralen. Gå vänster i korridoren, vänster igen.
De är obevakade.
Lever han?
Synd. En sådan man hade föredragit att dö kämpande.
Ta honom till rådssalen.
-Ambassadör Fox? -Jag är Robert Fox.
Har jag äran att tala med Anan 7?
Välkommen till Eminiar, ambassadör.
Herr ambassadör, jag beklagar verkligen det som måste ske.
Hur sa?
Ni och er grupp har förklarats såsom krigsförluster.
Ni ska föras till en av våra stationer så att era dödsfall kan registreras.
Menar ni att vi ska dödas?
Det stämmer, herr ambassadör. Jag beklagar djupt.
Men det finns inget jag kan göra.
-Spock till Enterprise, kom. -Mr Scott, det är mr Spock.
Scotty här. Varsågod.
Är allt bra ombord?
Vi mår fint. Kapten och du då?
Kapten saknas. Inga förluster.
Under inga omständigheter får någon stråla ner från Enterprise.
De dödas när de kommer hit.
Fox strålade ner för några minuter sedan.
-Ambassadören? -Jag visste att det lät lurigt.
Gå ut till maximalt faseravstånd och invänta vidare order. Spock, slut.
-Vad ska du göra? -Hitta ambassadören och kapten.
Du stannar här och förhindrar att den unga damen har ihjäl sig.
Slå ner henne och sitt på henne om du måste.
Gör allt för att skydda dig.
Jag är planetfederationens sändebud.
-Ett särskilt sändebud. -In i ledet.
Mina damer och herrar, gå bort från kammaren, annars kan ni skadas.
-Vad gör du? -Utövar en underlig diplomativariant.
Jag sätter dig i säkerhet och hittar sedan kapten.
De har honom. Vakterna sa det.
De förde honom till rådssalen under bevakning.
Du inser nog att normala diplomatiska procedurer inte fungerar här.
Jag har aldrig varit soldat, men lär mig snabbt.
Bra. Vi behöver all hjälp vi kan få.
Kapten måste förstå vår situation.
Om vårt folk inte går till desintegreringskammarna-
-är det ett brott mot ett avtal som är 500 år gammalt.
Mitt folk bär inte ansvaret.
Ni orsakar en upptrappning som kommer att förinta allt.
Miljontals personer slaktade.
Fullständigt förstörelse av vår kultur och Vendikars. Katastrof.
Sjukdomar, svält. Ohygglig, långsam död.
-Smärta och vånda! -Det verkar skrämma dig.
-Det hade skrämt alla sunt tänkande. -Ja, du har helt rätt.
Förstår du inte? Vi har gjort oss kvitt allt sådant.
Nu hotar ni att utsätta oss för det igen.
Är era 500 personer viktigare-
-än hundratals miljoner oskyldiga på Eminiar och Vendikar?
-Vad för slags monster är du? -Jag är barbar. Du sa det själv.
-Jag hoppades att det var bildligt. -Nej, du hade helt rätt.
Jag tänker bevisa det för dig.
Öppna en kanal till Enterprise.
Du ger mig inget val.
Vi är inga banditer. Men du tvingar oss att agera som banditer.
-Det här är USS Enterprise. -Scotty, generell order 24!
Om två timmar!
Enterprise, det här är Anan 7, ordförande i Eminiars höga råd.
Vi har er kapten, er ambassadör och hans sällskap som fångar.
Om ni inte börjar transportera hit all personal på ert skepp-
-kommer gisslan att dödas. Ni har 30 minuter på er.
Jag menar allvar, kapten.
Då får jag inte se förödelsen. Ni hörde mig ge generell order 24.
Det betyder att Enterprise om två timmar kommer att förinta Eminiar 7.
Planetförsvaret, öppna eld mot Enterprise.
Jag beklagar. Målet har gått utom skotthåll.
Du hade inte gjort det. Hundratals miljoner personer.
Det var inte jag som började, men jag gör nog slut på det.
Jag fick ett meddelande från Vendikar.
Vår kvot är inte fylld. De anklagar oss för att bryta avtalet.
Ser du? Det har börjat.
Du har fel. Det har inte satt igång.
Desintegratorstation 11 har förstörts.
Poster i tunnel 8 och 10 svarar inte.
Jordgruppen har setts i korridor 4A.
Du har mindre än två timmar på dig.
Vad jag vill spelar ingen roll. Upptrappningen är automatisk.
-Du kan stoppa det! -Stoppa det? Jag räknar med det.
Öppna en kanal, löjtnant.
Det här är kapten på USS Enterprise.
Alla städer och anläggningar på Eminiar 7 har hittas, identifierats-
-och lagts in i vårt eldgivningssystem.
Om 1 timme och 45 minuter kommer allt här att jämnas med marken.
Ni måste innan dess frige er gisslan.
Vad kan jag göra? Tala om det, någon.
Stopp!
Dit bort. Gå dit bort. Sätt fart!
Nu pratar vi.
Jag trodde att du behövde hjälp. Jag ser att jag hade fel.
Nej, jag behöver hjälp.
In dit, mr Spock.
-Kirk till Enterprise, Scotty. -Är kapten oskadd?
Läget under kontroll. Håll positionen.
Om allt går planenligt, stråla upp oss om tio minuter.
Om du inte hör av oss, verkställ generell order 24 planenligt.
Aj-aj. Finns det något mer vi kan göra?
Håll tummarna. Kirk, slut.
Död, förödelse, sjukdom, fasa. Det är det krig handlar om, Anan.
Det gör att man måste undvika det.
Ni har gjort det smidigt och smärtfritt.
Så smidigt och smärtfritt att ni inte har behövt sluta fred.
Och ni har krigat i 500 år.
Då det verkar vara enda sättet för mig att rädda min besättning och skeppet-
-ska jag göra slut på det åt er på något sätt.
-Ambassadör... -Ja, kapten?
Kan ni föra ut de här personerna i korridoren och hålla dem där?
Mina herrar, om jag får be...
Du! Följ med mig. Mr Osborne.
Våra kommunikatorer, vapen.
-Jaha, mr Spock? -Det här är anfallsdatorerna.
Den där är försvar. Den beräknar förluster.
Alla är kopplade till en enhet-
-som håller dem i förbindelse med vendikanerna.
När kontakten bryts upphävs avtalet mellan parterna.
-Vad ska du göra? -Den här är nyckeln.
Kretsen är nu...låst. Förstör den så ryker alla.
-Få ut honom. -Vänta lite. Snälla!
Kom.
Upp mot väggen!
-Inser ni vad ni har gjort? -Ja, det gör jag.
Jag har gett er krigets fasor igen.
Vendikanerna kommer att anta att ni förbereder att föra riktigt krig.
Då vill de göra likadant.
Fast nästa anfall gör mer än att räkna ihop siffror i en dator.
De kommer att ödelägga er planet. Ni kommer att vilja ge igen.
Ni får nog börja tillverka bomber. Ja, ni har ett riktigt krig på halsen.
Ni kan utkämpa det med riktiga vapen eller kanske betänka ett alternativ.
Gör slut på det.
-Slut fred. -Det kan inte bli fred.
Vi har erkänt det för oss själva.
Vi är ett mördarsläkte. Det är likadant med er. Er generella order 24.
Visst, det är instinktivt. Men instinkten kan hållas tillbaka.
Vi är människor med miljoner brutala års blod på våra händer.
Men vi kan stoppa det.
Vi kan erkänna att vi är mördare, men vi ska inte döda i dag.
Det är allt som krävs. Vetskapen att vi inte ska döda i dag.
Kontakta Vendikar.
Ni ska finna att de är lika rädda och skräckslagna som ni.
De gör allt för att undvika alternativet. Fred eller ödeläggelse.
Det är upp till er.
Som tredje part bara intresserad av fred-
-och upprättandet av normala relationer-
-ska jag med glädje erbjuda mina tjänster som medlare mellan er.
Jag har en smula erfarenhet av sådant.
Det kan finnas en chans.
Vi har en direkt kanal till Vendikars höga råd.
-Den har inte använts på flera sekel. -Då är det på tiden. Ska vi gå?
Chansen finns att det funkar.
-Kirk till Enterprise. Scotty? -Scott här.
Avbryt verkställighet av generell order 24.
Meddela transportörrummet. Vi är klara att stråla upp.
Lägg in en kurs mot Argona II.
-Mr Scott. -Rymddetaljer satta, kapten.
Meddelande från Eminiar 7.
Fox meddelar att förhandlingar pågår med Vendikar.
-Verkar lovande. -Bra.
Kapten tog en stor risk.
Gjorde jag? De har haft ihjäl tre miljoner personer om året i 500 år.
Ett riktigt anfall hade inte dödat fler.
Men det hade berövat dem deras förmåga att föra krig för all framtid.
Du visste inte att det skulle gå.
Nej, det var en kalkylerad risk.
Men eminianerna har ett mycket städat samhälle.
Och riktigt krig är en riktigt kladdig affär.
En mycket, mycket kladdig affär.
Jag hade en känsla av att de skulle göra allt för att undvika det.
En känsla är inte mycket att gå på.
Ibland är en känsla allt som vi människor har att gå på.
Kapten får mig nästan att tro på tur.
Mr Spock, du får mig nästan att tro på mirakel.